Textning: Fröling, Winberg www.undertext.se OCR: PuffyRainbowCloud 2025-09-09
Vildvittra skriker
Åskan mullrar
-I natt ska han ha barn! -Åskvädersbarn.
Litet och fult, litet och fult...
Lovis sjunger
Han vill men kan inte sova
Hungern river hans vargabuk
och det är kallt i hans stova
-Är det bra att sjunga nu, Lovis? -Det går lättare då.
Och så tror jag att det blir en gladare unge.
Lovis sjunger
Du varg, du varg, kom inte hit
ungen min får du aldrig
Skräm iväg grymvittrorna annars hör jag inte vad jag sjunger!
Ge er iväg, vildvittror! Jag ska ha barn i natt!
Begriper ni det, era maror?!
Vi ska ha barn i natt!
-Kommer inte ungen snart? -Lugn, Skalle-Per.
Barnet ska bli vår nästa rövarhövding en gång. Förstår ni det, småpiltar?
Underligt ska det bli med ett litet barn här i borgen.
Och ett med Mattis till far. Stackars lille pojk.
Mattis är den mäktigaste rövarhövdingen över berg och skogar.
-Skulle inte han duga som far? -Han är ju som en far för oss.
Även för dig, Lillklippen, fast du bara är en rövarlort.
Men bra nog galen är han Mattis.
Jag har fått en unge.
Hör ni vad jag säger? Jag har fått en unge!
-Vad blev det för sort? -En rövardotter!
Här...
Om ni vill se det vackraste barn som nånsin har fötts i en rövarborg.
Vad fin hon är.
-En sån liten en. -Titta, vad hon är rar.
-Hon liknar far sin. -Nu ska du inte vara elak, Sturkas.
-Vad ska hon heta, tro? -Ronja, som jag bestämt sen länge.
-Men om det hade varit en pojke, då? -Om jag bestämt mig för en Ronja...
...så blir det en Ronja.
I dina små händer håller du redan mitt rövarhjärta.
-Du begriper det inte, men så är det. -Kan man få hålla henne lite?
Här har du din rövarhövding. Men tappa henne inte, vad du gör!
Det är ingen riktig tyngd i henne.
Hade du väntat dig en rövarhövding med pösmage och pipskägg?
-Nä... -Försiktigt, Labbas.
Nu är ni två som inte kan tala, Labbas.
Det här lär reta livet ur Borka.
Nu kan han gnissla tänder av avundsjuka.
Mattisätten lever vidare, men det går åt pipsvängen med Borkaätten.
-Nån unge kan inte Borka tå till. -Han vet väl inte hur man gör!
Skryt lagom!
Jämmer och död! Mattisborgen har spruckit mitt itu!
Ditt barnaliv börjar storslaget, Ronja.
Ronja, den här borgen är ändå ett bra ställe att växa upp i.
Det tycker du väl?
Hörde ni? Hon svarade! Hon kan redan prata!
Mattis är dum. Är du mätt nu?
Ronja rapar
Får bräker
Är du mätt nu?
-Så där ja. -Det är bra att du hjälper mor, Ronja.
Och du då, lille Mattis. Du kunde också ta ett handtag.
Lovis, vi kan inte längre ha barnet kvar hemmavid.
Vi får släppa henne lös så hon tår lära sig leva i Mattisskogen.
Så du har äntligen förstått det. Det ville jag göra för längesen.
-Det är farligt. Vi har bara ett barn. -Hon måste kunna hantera farorna.
Ja, just det. Så ska det låta. Hit med lite farligheter!
Det är på tiden!
I morgon kommer jag!
Ta i då, Knotas!
Gå nu.
Akta dig för vildvittror, grådvärgar och Borkarövare.
Hur vet jag vilka det är?
-Det märker du. -Ja, då så.
-Akta dig för att gå vilse. -Vad gör jag då?
Letar upp rätta stigen. Akta dig för att ramla i älven.
-Vad gör jag om jag ramlar i? -Simmar!
Och akta dig för Helvetesgapet.
-Vad gör jag om jag trillar i det? -Då gör du inget mer!
Då ska jag inte trilla i Helvetesgapet. Var det nåt mer?
Jo, men det märker du så småningom. Gå nu.
Och skrik inte i Vargklämman för då kan det ramla ner stenar!
Ronja ropar
Stenar rasar
Nu ska vi se om vi har tur i dag.
Du stannar här och håller din hand över Lovis, Skalle-Per.
-Gör det du. -Håller min hand över Lovis.
Om det kommer nån ogärningsman.
Om nån ger sig på Lovis-
-så får jag nog hålla min hand över ogärningsmannen.
Tänk att det finns sånt vatten.
En kvinna sjunger
Han visslar
Hon skriker
Knektar! Knektar!
Min nådiga.
Tack, sköna fru, för er vänlighet mot en fattig rövare.
Hon skriker
Kom nu, piltar.
Ni ska få!
Va?! Vad gör ni här, skitstövlar?! Håll er hemma i er egen skog!
Vi håller oss var vi vill, ska du veta.
Fogdeknektarna har väl skrämt rännskiten på dig - du är så blek!
Håll din stora trut, Mattis! Det mår du bäst av.
-Vad du mår bäst av ska jag visa dig. -Sitter den där fast?
-Se opp! Han tar packhästen. -Luspudlar!
Stopp, så jag får se ditt hjärteblod!
Viskande röster
Vad vill ni?!
Grymtningar
Nej, ge er av! Låt bli mig!
Nej, kom inte hit!
Rör mig inte! Släpp mig, släpp mig!
Aaah!
-Era satans grådvärgar! -Mattis...
Far åt pipsvängen innan jag dräper er!
-Ronja. -Mattis...
Ronja, nu vet du vad grådvärgar är.
Ronja gråter
-Nu vet du vad grådvärgar är. -Men inte hur man tas med dem.
De är farliga när man blir rädd.
Det stämmer på lite av varje, det är bäst att inte bli rädd.
Knotas, du ska ha lite extra, ditt magra skrälle.
Jag hörde att du mötte Borka.
Ja, fy. Vore han inte en skitstövel skulle jag tycka synd om honom.
Fogdeknektarna jagar honom i Borkaskogen.
Tacka vet jag Mattisbergen. Där är man trygg-
-som räven i lyan och örnen på klippans topp.
Det brukar du säga, Mattis.
Rövarna sjunger
Mitt hjärtas fröjd och glädje, vart är du på väg?
Jag ska akta mig för att trilla i älven.
-Var ska du göra det? -Vid älven om det ska vara nån nytta.
Ronja sjunger
Åh, vad våt du är.
Nu har jag aktat mig för allt utom för Helvetesgapet.
Det ska jag akta mig för när jag har torkat.
Du är ett klokt och lydigt barn.
Jag vet vem du är. Du är den där rövardottern som ränner i skogen.
-Och vem är du? -Birk Borkason - jag bor här.
Vi flyttade in i natt. Borka, Undis och jag. Och våra tolv rövare.
-Är norrborgen full av skitstövlar?! -Nej, här bor hederliga Borkarövare.
Men där du bor är det pintjockt av skitstövlar.
-Det har man ju alltid hört. -Vänta bara tills Mattis får veta.
Då ryker Borkarövarna ur norrborgen med en fjärt.
-Tror du, ja. -Borkafäste... Far åt pipsvängen!
Kommer du hit ger jag dig på trynet så näsan ryker av.
Gör om det, om du kan.
Du är inte så bortkommen, märker jag.
-Håll dig kvar! -Jag kan inte göra mycket annat.
Här! Börja klättra när jag ropar.
Sätt igång!
-Jaså, här ligger du. -Försvinn! Hit med skinnremmen!
Nu är jag kanske bunden till dig ändå.
-Det är du inte alls. Försvinn! -Gör inte om det där!
Men du är snäll när du räddar livet på mig.
-Vi ses väl nån gång. -Hoppas du trillar, din skitstövel.
Det vore rätt åt dig!
Du ljuger, Ronja! Borka har väl ingen pojk!
-Jo, det har han! -Jag har också hört glunkas om det.
Undis fick en unge i rena förskräckelsen när det åskade så.
Varför har ingen sagt nåt till mig?! Är det mer jag inte vet?!
Här har du...om du måste kasta bort Guds gåvor. Men du får städa själv.
Trygg som räven i lyan och örnen på klippans topp...!
-Det är vad jag har trott! -Nu får det vara nog!
Har du fått löss i pälsen, så får du göra nåt åt det.
Den här blev nog bara mörare.
Lite lort rensar magen. Ät nu, Mattis.
Var inte ledsen. Det är ju bara att kasta ut dem.
-Det kan bli svårt nog. -Men hur har de kommit in?!
Era slashasar! Har ni inte vaktat i Vargklämman natt och dag?!
Trodde du att de skulle komma den vägen och säga:
!'Vi ska flytta in i Mattisbergen.!'
-Vilken väg har de kommit, då? -Från norrsidan, förstås.
Sitt kvar.
Kom ut, Borka!
-Din ärans tjyvkona! -Jag trodde du var törstig, Mattis.
Vad har du för skitstövel till karl som inte håller ordning på dig?!
Kom ut om du törs, Borka!
Man kan väl få skoja lite.
Din tjyvahund! Nu har du skojat färdigt!
Du äter väl skulor som alla andra svin?!
Håll truten, kärring!
Jag kan inte bo i Borkaskogen längre. Knektarna svärmar som fäflugor.
Den som rövar en boplats utan att fråga, den har ingen hut i kroppen!
Förbannade rövare! När frågade du om lov för allt du har tagit?!
Vad menar han med det? Mattis har väl inte tagit nåt olovandes...?!
Det...är kanske...
Tappade du målföret, Mattis?!
Där fick han så han teg!
-Har du bråttom, rövardotter? -Det angår inte dig.
-Vad vill du, rövardotter? -Låt bli mina tjädrar och min skog.
Dina tjädrar, din skog...?! Tjädrarna är sina egna och lever i sin skog.
Det är också rävarnas, uvens och ormvråkens skog.
Och skogsduvans, hökarnas och gökarnas skog.
Och grådvärgarnas, skumtrollens, rumpnissarnas och vittrornas skog.
Och sniglarnas och myrornas och spindlarnas skog!
Och rådjurens, vildhästarnas, älgarnas och vargarnas skog!
-Jag känner allt liv i den här skogen. -Dessutom är det min och din skog.
Men vill du ha den för dig själv så är du dummare än jag trodde.
Birk skriker
Jag delar gärna skogen med tjädrar och uvar och spindlar.
Birk skriker
Men inte med dig.
Ljuv klagosång
Ronja!
Ronja, stanna!
Ronja!
Ronja, dimman skrämmer mig.
Är du rädd att du inte hittar hem? Då får du väl bo med tjädrarna.
Du är hårdare än sten, rövardotter, men du hittar bättre än jag.
Släpp mig. Här, men håll dig på replängds avstånd från mig.
Som du vill, arga rövardotter.
Klagosång
Nej, Ronja! Stanna! Det är det underjordiska!
Ja, jag kommer...
Ronja! Stanna!
Ronja, stanna!
-Ja, jag kommer... -Stanna!
Jag kommer.
Nej, Ronja! Låter du dig lockas av de underjordiska, är du förlorad!
-Släpp mig! -Vill du leva i underjorden för alltid?
-Har du blivit biten av räven? -Strunt i det. Nu klarar jag mig själv.
Det var duktigt, lille skitstövel! Far åt pipsvängen, är du snäll!
Du hålls i skogen, så till sist blir du väl en rumpnisse.
Och var hålls du, Fjosok? Hur kan ni hitta så mycket saker varje dag?
Ja, det är underligt och konstigt.
Du måste vara listig som en rävhona om du ska kunna driva ut Borka.
Att vara listig som en rävhona ligger inte för mig.
Hur var det i skogen i dag, Ronja?
Jag...minns inte riktigt.
-Det var visst dimma, tror jag. -Ja, vi hittade knappt hem.
Mattis, vad är det du har tagit utan att fråga? Som Borka sa.
Ja...
Du är ett litet oskyldigt barn, så jag har inte berättat det förut.
-Nej, och vi har inte fått säga nåt. -Ska inte du lägga dig snart?
Nej, jag vill höra när du berättar för Ronja vad rövare gör.
Ja...jag vet inte riktigt vad jag ska...säga.
Nej, men det vet jag. Rövare tar från andra människor så mycket de orkar.
-Blir inte de ursinnigt arga då? -Jo, de både fräser och gråter.
Gamle man, gå och lägg dig!
Ronja, du måste förstå. Du ska också bli rövarhövding en dag.
Ska jag...?! Aldrig i livet! Inte om de blir arga och gråter!
Men jag älskar dig ändå, Mattis.
Du förstår, Ronja...
Jag tar bara från de rika och ger till de fattiga.
Ja, en hel säck mjöl gav du åt den fattiga änkan med de åtta barnen.
Just det. Det gjorde jag minsann!
Du har så gott minne. För det är väl minst tio år sen.
Du ger till de fattiga vart tionde år.
Gå och lägg dig! Annars ska jag hjälpa dig!
Det är visst oväder på gång. Det känner jag i hela kroppen.
Lovis sjunger
Vargen ylar i nattens skog
han ylar av hunger och klagar
Men jag ska ge'n en grisasvans
sånt passar i vargamagar
Du varg, du varg, kom inte hit
ungen min får du aldrig
Jaha du, Fjosok.
Om din högsta fröjd i livet är att skotta snö-
-så kan jag lova dig mycket livat i vinter.
Voffor...
Benet sitter fast!
-Voffor... -Voffor, voffor...
Voffor gör hon på detta viset?
Voffor gör hon på detta viset...? Har sönder taket!
-Hon sitter fast i taket. -Det var inte meningen. Hjälp mig!
Voffor gör hon på detta viset? Ha sönder taket... Voffor då?
-Hjälp mig, då. -Voffor då, då?
Voffor gör hon på detta viset? Knuffas i magen! Voffor då, då?
-Voffor gör hon på detta viset? -Far åt pipsvängen!
-Oj, nu blev det kväller. -Voffor då, då?
Gå inte! Hjälp mig!
-Lille gossen. -Sätt den på storfoten.
-Hon sitter fast i taket. -Lille gossen.
Där hänger han bra...i vaggan, då.
-Med vaggan då, se. -Nu blir han riktigt vaggad.
-Hjälp! Hjälp mig, då! -Voffor då, då?
Hjälp! Hjälp mig!
-Skriker och bråkar - voffor då, då? -Bråkar på detta viset, voffor då, då?
-Nu kommer hon med huvet också. -Det blev kväller, voffor då?
-Voffor blev det kväller? -Voffor gör hon på detta viset?
-Voffor blev det... -Voffor skriker hon på detta viset?
Hjälp mig!
A-ha! Lilla vackra människan!
Lilla vackra människan!
Ligger här och vilar sig!
Nu ska jag hämta systrarna mina!
Sen får hon aldrig vila mera!
Ronja gråter
Ronja, ska du inte gå hem nu?
-Jag ska hjälpa dig. Håll om mig. -Gå aldrig ifrån mig mer!
Nej, bara du håller dig på replängds avstånd. Jag ska få loss dig.
Voffor, voffor...?
Akta lille gossen!
Väcker lille gossen så han får snö i ögonen. Voffor då, då?
-Voffor gör hon på detta viset? -Snälle gossen.
Hon sitter inte fast i taket. Voffor?
Nu ska jag hem till Borkafästet, men du får inte veta vilken väg.
-Birk, jag önskar att du var min bror. -Det kan jag väl vara, rövardotter.
Det vill jag, men bara om du kallar mig Ronja.
Ronja, söstra mi...
-Hade du det bra i skogen i dag? -Tja, ganska bra.
Jo, nu är det grant ska jag säga.
Vargklämman är proppad med snö så ingen kommer ut på hela vintern.
På hela vintern...?! Hur ska jag då kunna träffa...
-Hur ska jag då komma ut i skogen? -Dit kommer du inte förrän till våren.
Sicket elände! Tolv insnöade rövare och så du dessutom, Mattis.
Vi får försöka hålla dem på humör.
Rövarna sjunger
Jag ser en hövding, en liten skit
Vad kan han orka?
Knappt ingenting, nej ingenting
för han heter Borka
Jag ser en man så stor och stark som ingen, ingen ann
Han är den störste hövdingen
och Mattis heter han
Den hövdingen blir större ju mera öl han dricker
Tänk om en vacker dag han blåser opp sig så han spricker
opp sig så han spricker
Mattis skrattar
-Vart ska du? -Ner i källaren och hämta öl.
Följer du med?
Jo du, Ronja...
Det var ett åsknedslag, må du tro, den natten du föddes.
Just här ovanför har du Helvetesgapet.
Men vad finns bakom det där stenraset?
Jo, Borka, den luvern, han har nog sitt öl där bakom nånstans.
-Om han nu har nåt öl. -Det är mycket sten det här.
Pelje, Knotas, Jutis, Tjegge, Fjosok!
-Ut och skotta snö! -Jag skottade i går så ryggen sprack.
Sturkas, du tar med dig Turre och bär in vatten och ved.
-Ska jag som är enögd bära ved? -Ska jag hämta vatten?
Ni är lata som oxar utom när det gäller att slåss och röva!
Då kan ni arbeta minsann!
Någon visslar
-Birk! Är det du?! -Ronja!
-Har du glömt att du är min bror? -Nej då, söstra mi.
-Är du lika svartögd som förut? -Se efter om du törs.
Jo, du är dig lik - bara lite blekare.
Men du är dig inte lik - du är så tunn.
Det beror på att jag inte har ätit så mycket.
-Har ni ingen mat i Borkafästet? -Nej, mätt har ingen varit på länge.
-Ägt, om du är hungrig. -Ah!
-Aj, min rygg. -Vad gott! Tvi, för att vara hungrig.
Det knarrar
Tyst, det kommer nån. Kom.
In här.
Sch!
-Vad i alla vittrors namn gör du här? -Inte dricker jag öl i alla fall.
-Man kan ju inte skotta snö jämt. -Jag håller mig undan, jag.
Lovis har satt igång med luskamning och storrengöring av småpiltarna.
Ut! Iväg med er!
Du också, Mattis!
Det här kan aldrig vara nyttigt.
-Aj! Du sliter ju av håret! -Prat. Hövdingen ska vara lusfri.
Skalle-Per, ska inte du också ut i snön och få bort lite lort?
Nej, dö kan jag göra ändå. Det vill jag göra med den lort jag har.
Dö?! Det låter du bli. Än har jag inte levat en dag utan dig, din gamle tok.
Vi får väl se hur det blir, lille pojk.
Rövarna sjunger
Jag ser en hövding som går i kjol
grym som en vittra
När folk förfryser brukar hon stå
och bara fnittra
-Det finns ju bara fruntimmerskläder. -Det här är som gjort för dig, Knotas.
Rövarna gnolar
Aj! Tror du inte jag är lusfri snart?
Jo, men jag tycker om att känna ditt hår under mina händer.
-Det är så lent. -Det är ditt också.
-Nu måste jag gå. -Vi kan bara träffas i smyg.
Jag avskyr att smyga, men utan våra möten hade jag inte överlevt.
Hur många gånger tänker du rädda mitt liv, söstra mi?
Så många gånger som du räddar mitt. Vi klarar oss inte utan varandra.
Och snart är det vår! Då kan vi träffas i skogen.
Nu ska han få! Hoj, hoj, mina piltar!
Nu äntligen ska Borka och hans tjyvhundar få sig en omgång-
-...så de går på ögonbrynen! -Sätt dig.
Måste ni stå varann efter livet?
Fråga vad Borka gör i Mattisbergen. Men nu ska han ut!
Måste det ske med blodspill så att alla stryker med?
-Barnet är klokare än du, Mattis. -Hitta på nåt bättre, ni.
Snart ligger Borka som en rävlort i skogen.
-Jag måste också ut i skogen. -Ja, ge dig iväg, då.
Ronja, om det händer dig något så kan jag inte leva!
Birk, var är du?
Birk!
-Äntligen! Jag har väntat så länge. -Har du?
-Har du det? -Men nu är det vår, Ronja.
-Jag har också en sån här nu. -Jag känner hur vintern rinner ur mig.
Snart är jag så lätt så jag kan flyga.
Aaaaaah!
Det där är mitt vårskrik. Om jag inte skriker, så spricker jag.
Jag behöver bara ligga här och vara i våren.
Det tycker jag om dig för, Birk Borkason. Titta!
Där går ju min vintermössa.
-Ska du inte tacka för lånet? -Voffor då, då?
Voffor gör de på detta viset?
Kom då, Borka!
Pissedräng!
Din ärans spjuver! Kom ner, om du törs!
Till och med våren är förstörd av ett par tjuriga rövarhövdingar.
En vildvittra skrattar
Här är för mycket oknytt i farten.
-Jag vill hem nu. -Vi måste gå skilda vägar.
Ingen får se oss tillsammans.
Alla skrattar
Skål för Borka!
Ronja, du hade rätt! Det behövs inget blodspill.
Nu ryker Borka åt pipsvängen fortare än han släpper en morgonfjärt.
Titta där.
Titta vad jag knep alldeles nyss med mina egna händer.
Ditt odjur! Du kan inte göra så!
Vad är det jag inte kan göra?
Röva kan du göra. Pengar och saker. Men inte människor!
-Då vill jag inte vara din dotter. -Vem talar om människor?
Jag har fångat ett ormyngel, en lus. Nu ska jag få rent i min borg.
Sen får du vara min dotter eller låta bli.
Tvi dig! Tvi dig!
Inte ska man säga så till sin far.
Fjosok, gå till Helvetesgapet och skicka bud till Borka-
-att jag vill se honom där så fort solen går upp.
-Rör inte ormynglet! -Det här såret ska tvättas.
Ut, alla manfolk! Far åt pipsvängen med er!
Ni gör aldrig annat än sattyg!
Hör du det, Mattis? Ut med dig!
Tvi dig, Mattis!
Mattis, din förjordade lushund och skitstövel!
Kom ut, så jag får spotta dig i ditt svinatryne!
Måtte vittrorna klösa ögonen ur dig, din djävulska barnarövare!
Fy för bövelen, ett sånt as du är. Din satans abedonk!
Gör en son själv, i stället för att ge dig på den jag fött åt Borka.
-Kan du få din kvinna att tiga? -Ah Mattis, din förb...
Du är usel, Mattis.
Att ge dig på min son för att få oss härifrån. Det är uselt.
Jag vill veta när du tänker ge dig av.
Om jag får tillbaka min son-
-så ger jag mig härifrån innan sommaren är slut.
-Du får din son före sommarens slut. -Jag ska ha honom nu!
Vi har fånghålor i Mattisbergen så han har tak över huvudet.
Låt det vara dig en tröst ifall det blir en regnig sommar.
Aaaaaah!
Gråt du! Det skulle jag också göra om jag hade ett sånt odjur till far.
Nåå, Mattis...
Vi har fånghålor på den här sidan också. Ger du mig tillbaka min son?
-Visst. -I samma stund får du ditt barn.
Byteshandel förstår du dig på. Fähund!
-Jag har inget barn. -Är det nåt nytt sattyg du hittat på?
Här har du din son. Mig kan du inte ge tillbaka nåt barn.
För jag har inget.
Men jag har ett. Jag vill ha tillbaka det barnet nu.
Även om barnets far blivit mer än lovligt galen.
Ska du komma då? - Ge dig iväg!
-Vad har du ihop med henne där? -Hon är min syster.
Jo, det vet man hur det blir med den saken om ett par år.
Rör mig inte!
Birk!
-Ronja. -Tala inte till mig.
-Vad jag är glad att du lever... -Tala inte till mig!
Lovis sjunger
Vargen ylar i nattens skog han vill, men kan inte sova
Birk! Birk! Var är du?
Birk!
-Skriker och gapar i skogen. -Skriker och gapar. Voffor då, då?
-Birk! -Skriker och gapar i skogen.
-Birk! -Voffor gapar hon på detta viset?
Voffor skriker hon på detta viset?
I tre där har hon gapat. Voffor då, då?
För jag längtar efter honom. Kan ni förstå det, rumpnissar?
-Ronja! -Birk!
Nu kommer det fler och gapar. Voffor då, då?
-Nu flyttar jag ut i skogen. -Varför då?
"Voffor då?"
Jag står inte ut med tjat och hårda ord hur länge som helst.
Jag vill också bort från Mattisbergen.
Jag kan bo i Björngrottan, men kan du det?
Jag kan bo varsomhelst med dig. Jag kommer i natt.
Då är jag där och väntar på dig.
Nu får det sannerligen vara nog!
Jag är så trött på det här så.
Mattis har legat hos mig och glott i väggen i tre dygn.
Inget säger han, inget äter han.
Sätt dig ner och ät. Du ser ju att alla väntar på dig.
Är ni mätta nu, muntergökar?
Farväl, min Lovis.
Kanske ses vi igen, kanske inte.
Förlåt, men jag måste.
Försvinn, grådvärgar!
Schas!
-Birk, var är du? -Ronja, jag har väntat så länge.
Det här är till dig.
-Ät, innan du sjunger Vargsången. -Det betyder att du vill sova.
Jag har slitit för att göra rent efter björnen som bodde här.
-Jag har släpat hem ved. -Där det finns eld, finns det ett hem.
Jaa, här har vi vårt hem nu.
Ronja sjunger
Vargen ylar i nattens skog han vill, men kan inte sova
Det kan jag!
Ronja sjunger
Hungern river hans vargabuk och det är kallt i hans stova
Det ska vara Lovis.
Mattis...
Aaaaaaah!
Jag har inget barn!
Jag har inget barn.
Jag har inget barn!
Aaaaaah!
-Jag fryser mig blå. -Det är kallast i gryningen.
Nu ska vi ha fart på elden. Kom!
Det här är sista mjölken. Hädanefter blir det källvatten.
Det blir vi inte feta av, men inte dör vi av det heller.
Håll för öronen, för nu kommer mitt vårskrik.
Aaaaaeeeaaaa...
Där ser du! Våren kom när jag ropade på den.
-Jag tänkte hämta färskt vatten. -Tänka bär inget vatten.
Vad gott det luktar. Är det inte mat snart?
-Nu har vi mat för flera dagar. -Och lax, det är gott.
Aaaj!
-Vad är det? -Jag högg mig i foten.
-Det får blöda så länge det vill. -Lovis hade alltid vitmossa på sår.
Jag skaffar hem lite. Vem vet när du hugger dig i skänken?
Kommer du med lax igen! Det har vi ätit så mycket.
Det är mat i alla fall.
Vitmossan är torr. Nu kan du skära dig igen.
-Kasta hit kniven. -Kniven? Den har du ju själv.
-Det var du som hade den sist. -Jag har ingen kniv!
-Var har du gjort av den? -Du hade den sist.
Jag trodde jag hade sagt att utan kniv klarar man sig inte i skogen.
Du är en skitstövel som skyller på andra!
Rövardotter! Dig ska man leva med.
Det ska du få slippa, Borkarövare. Lev med kniven, om du kan hitta den!
Skitstövel för henne!
Kniven? Men då...
Åh nej...
-Ronja! -Voffor voffor...
-Hon kan gärna stanna i skogen. -Voffor då, då?
-Hon kommer väl så småningom. -Kommer hon så småningom?
Det kan hon försöka med...
"Nu är det för sent. Du skulle kommit förr."
Skulle jag ha kommit förr? Voffor då, då?
Ronja! Ronja!
Häst som gnäggar
Hon har väl gått hem till Mattisbergen.
Stackare! Vem har hanterat dig så illa?
Birk! Birk!
Birk! Såg du björnen?
Den dödade hennes fölunge.
-Sånt händer i Mattisskogen. -Men jag vill inte det!
Fort - hämta vitmossan. Annars mister hon allt blod.
Stackars dig.
Nu är det klart.
Voffor voffor... Voffor gör de på detta viset?
-För att hon inte ska förblöda. -Hennes unge då?
-Schlutt! Finns inte mer! -Det vet vi.
-Synd att kniven kom bort. -Bra att den kom till rätta.
Den låg under mossan medan vi gormade på varann.
-Vad fel det kan bli i onödan. -Därför ska vi akta oss för onödan.
Kom! - De är inte lika skygga längre.
Den här mjölken skulle fölet ha haft. Nu får du ge den åt oss.
För vi behöver den.
Nu ska vi rida!
-Så här gjorde de. -Rackarn och Vildtoringen, bra namn.
Vi sätter remmarna i mun på dem.
-Titta vad lite hon mjölkar nu. -Snart har vi varken bröd eller mjölk.
-Du ska ha tack, Lia. -Nästa sommar har du ett nytt föl.
Vildhästar lever lugnt även på vintern.
-Söstra mi, det är sommar nu. -Vintern...
-Nämen! -Ronja!
Lill-Klippen, är det du! Att du har kommit!
Vacker utsikt här. Man ser älven och skogen.
Har du kommit för att se på utsikten?
Nej, Lovis har skickat mig. Med bröd.
Lovis bröd... - Birk, titta! Vi har fått bröd.
Vad det luktar gott!
Lovis räknade ut att du skulle vara brödlös vid det här laget.
Du, Ronja...
Ska du inte komma hem snart? Alla väntar på det.
-Mattis också? -Den besten!
Han säger inget.
-Nämner han inte ens mitt namn? -Neej.
Jag kommer aldrig hem! Inte så länge jag inte är Mattis barn.
Det kan du hälsa honom.
Den hälsningen tror jag inte ens Skalle-Per skulle våga sig fram med.
-Du följde inte med hem till far din. -Jag har ingen far.
Jag kan vara utan bror också.
Förlåt, om jag är orättvis. Jag vet ju vad du tänker ibland.
I elva vintrar har jag levat, men den tolfte blir min död.
Det är sommar nu.
Låt bli mina skor!
Vildvittror skriker
-Birk, vildvittrorna! -Dyk, Ronja!
Krax! Nu ska blodet flyta! Krax, krax, krax!
Nu ska blodet flyta!
Var är de små människorna? Var är de?
-Birk, var är du? -Här. Skynda dig!
Krax! Nu ska blodet flyta! Krax, krax, krax!
Var är de små människorna? Var är de?
Syns inte, syns inte. Krax!
Syns inte, finns inte! Krax!
-Jag trodde du hade drunknat. -Inte än, men snart.
Hör du Glupafallet?
Släpp björken!
Lovis!
Mitt barn!
-Du är våt i håret. Har du simmat? -Vi har simmat lite, Birk och jag.
-Ska du inte hälsa på mor? -Objudna gäster hälsar man inte på.
-Det har min mor lärt mig. -Att hon inte lärde dig folkvett också!
Birk är...trött.
-Du vet varför jag har kommit. -Inte för att ge mig bröd, väl?
-Bröd får du när du kommer hem. -Jag kommer aldrig hem.
-Då hoppar Mattis i älven. -Han nämner inte ens mitt namn.
Varenda natt så gråter han i sömnen och ropar efter dig.
Det är svårt att se nån plågas så omänskligt.
-Kom hem. -Jag kan inte.
-Men om Mattis själv ber dig? -Det gör han aldrig.
Gå och lägg dig. Jag sitter här tills det ljusnar. Sen beger jag mig hem.
Jag vill somna i ditt knä. Och du ska sjunga Vargsången.
Lovis sjunger
Vargen ylar i nattens skog han vill, men kan inte sova
Hungern river hans vargabuk
Och det är kallt i hans stova
Du varg, du varg, kom inte hit
-Vad är det, Birk? -Jag sitter här och sörjer.
Jag vill ha vår sommar ifred, utan några bud från Mattisbergen.
Dit vänder du tillbaka när vintern kommer. Jag stannar här.
Och fryser ihjäl?
Jag bryr mig inte om att leva ifall inte du är hos mig.
Vem har sagt att jag ska tillbaka till Mattisbergen?
Frysa ihjäl tänker jag göra ensam, om det nu måste bli så.
Nu är det sommar, Ronja.
Det är en regnig sommar.
Det är en blåsig sommar.
-Det är en kall sommar. -Du är inte rädd om ditt liv.
-Jag går och hämtar vatten. -Jag kommer när jag fått fyr.
Mitt barn, mitt barn...
Jag har mitt barn!
Är jag ditt barn nu? Ar jag verkligen ditt barn igen?
Ja, Ronja, som du alltid har varit.
Vad jag har gråtit för dig.
Är det sant som Lovis säger att du kommer hem om jag ber dig?
Ronja, följ med mig.
Fast jag har inte bett dig än, men jag gör det nu.
Ronja, följ med mig hem.
Birk Borkason, kom hit!
-Vad vill du? -Egentligen klå upp dig.
Men det gör jag inte. Jag ber dig följa med till Mattisbergen.
Tro inte att jag tycker om dig. Men dottern min, gör det.
Menar du att Birk får komma till oss?
-Jag måste tala ensam med Birk. -Men sen ska vi hem.
Tror han att jag tänker bli strykpojke hos Mattisrövarna?
-Fryser du hellre ihjäl i Björngrottan? -Jag tror det.
Livet måste man vara rädd om.
Stannar du i Björngrottan, spiller du ditt liv. Och mitt.
-Ditt liv? -Jo, för då stannar jag hos dig.
-Om du vill eller inte. -Inte vill jag spilla ditt liv, Ronja.
Jag följer dig vart du än går, om jag så måste leva bland Mattisrövare.
-Ronja! -Lill-Klippen!
Tack för att jag får träffa Ronja när jag vill.
Nu ska jag hem till Borkafästet.
Om inte din far var en skitstövel, skulle vi göra som Skalle-Per vill.
-Vad är det Skalle-Per vill? -Han har många vanvettiga påfund.
-Tänk att hon har kommit hem! -Lortigare barn har du aldrig sett.
Mitt lortiga barn har kommit hem.
Nu ska jag göra mitt glädjeskutt.
Prutt!
Nån salut ska det vara när folk kommer hem.
-Ronja? -Vad är det?
-Jag ville höra att du är där. -Visst är jag det, dummer.
Borka och Undis blev så glada. Jag trodde inte att de brydde sig om mig.
Du får bo hos dem tills det blir vår. Då flyttar vi till Björngrottan.
Knektarna är efter oss. Göm er!
Aaaaaah! Vänta bara!
Snart ska jag göra mos av varenda knektusling i Mattisskogen!
Skryt när du rider hem. Det sa alltid mor min.
Knektarna vinner om ni inte gör som jag säger.
Kom inte med den där galenskapen att Borka och jag ska slå oss ihop.
Vem ska bli rövarhövding? Borka?
Låt en tvekamp avgöra.
En kamp mellan er vinner ju du, din oxe.
Hornstöt
Det är mig en stor sorg att du är en sån skitstövel.
Annars skulle jag ha gjort dig till min underhövding för längesen.
Det är mig en stor sorg att jag ska behöva fördärva ditt tryne.
För du var ju redan så ful man kunde önska.
Det gör mig ont att knyckla till dig så att Undis får gråta när hon ser dig.
Hornstöt
Mattis är och förblir den starkaste rövarhövdingen i berg och skogar.
Borka, du behåller ändå hövdings namn och heder-
-men mitt ord gäller över ditt från och med nu, det vet du.
-Kom nu. -Hur är det, Mattisgubben?
Lille Borka, nu kan du behöva lite öl.
Inte den här vägen. Ditåt, ditåt, ditåt.
-Vi vann! -Gå och sätt er därborta nu.
Sörj inte, Borka, över att det gick dåligt för dig i dag.
När du och jag är borta, blir din son hövding, kan jag tro.
Ronja vill inte. När hon säger nej, så blir det nej.
-Vill Birk bli rövarhövding? -Det vill han.
Jag, Birk Borkason, svär att aldrig bli rövarhövding så länge jag lever.
Man kommer ingen vart med barn nuförtiden. Det är bara att vänja sig.
-Fast lätt är det inte. -Skål.
-Kom, så ska du få se en sak. -Kom nu.
Rövarna sjunger
Inte jag!
Satan!
Lovis, vakna! Jag har ont.
Mitt enda hopp är att den rackarns Borka ligger där och pinas än värre.
Undis! I dag bräckte vi knektarna, må du tro.
Den där Mattis är inte så dum.
Fjosok! Ta honom här.
Nu har vi gjort oss förtjänta av ett ordentligt skrovmål.
Skalle-Per, vi lurade knektarna så det var en ren fröjd. Borka är inte dum.
Få i dig lite soppa nu så du blir varm.
-Är du inte kry snart? -Nej.
Jag kan lika gärna ligga och glo. Jag stannar här medan jag väntar.
-Vad väntar du på? -Gissa det, du.
-Vad är det med honom? -Ålderdom.
Det dör han väl inte av?
-Det går jag inte med på! -Mycket bestämmer du, men inte det.
Ronja...
Det gläder mig att varken du eller Birk vill bli rövare.
Det kunde man vara förr i tiden. Nu kan man bli hängd.
Folk skriker och gråter när man tar vad de har. Det står jag inte ut med.
Det skulle aldrig du stå ut med.
Kommer du ihåg när jag berättade för dig om den där lille grådvärgen?
Den som du räddade livet på?
Sen ville han nödvändigt ge mig... Se där har vi Mattis!
Vad du ser rödögd och medtagen ut. Är du sjuk?
Nej, det är det du som är.
-Skalle-Per måste sova nu. -Först ska jag höra slutet på sagan.
Jo, du vet den där lilla bäcken...
-Dit hittar du. -Ja, dit hittar jag.
Men du måste vänta tills det blir vår, förstås.
-Ligg inte och trängs. -Jag fryser så förjordat.
Du är så varm så blo'n kokar i dig, Mattis.
Jag ska ge dig lite värme, gamle man.
Han är död! Han är död...
Det är jag inte alls. Tror du inte jag har folkvett nog att ta avsked?
Men nu, govänner, tar jag avsked av er alla.
För nu dör jag.
Nu är han så död som nån levandes människa kan bli.
Han har funnits jämt! Och nu finns han inte.
Du vet att ingen får finnas jämt. Vi föds och vi dör.
Vad jämrar du dig över?
Han fattas mig! Han fattas mig så det skär i bröstet.
Vill du att jag ska hålla om dig lite?
Ja, för all del, gör det. - Du också, Ronja.
-Birk? -Ja, vad är det?
Det finns ett Silverberg. Grådvärgen visade det för Skalle-Per.
-Det tror jag så mycket jag vill. -Vad är det här då?
Silverklumpar är nog bra. I Björn- grottan är det annat som behövs.
-Man kan inte äta silverklumpar. -Nej, det kan man inte.
Har du talat med Mattis än om att vi ska flytta ut i Björngrottan?
Inte än - jag är rädd.
-Han kommer att bli vild och galen. -Men du måste ju.
-Jaså, du tänker flytta hemifrån. -Ja, det tänker jag.
Min gamla grotta! Där höll jag hus om somrarna förr.
Bättre kan man inte bo.
-Fjolårsäpplena är ruttna. -Inte alla.
Gå du, barn, om din far tycker det. Men jag kommer att sakna dig.
-Hjälp oss, nu är han arg. -Jag är inte alls arg.
Man kan väl få kasta saker på väggarna och ha det nöjsamt?
Kommer du hem till hösten som du brukar?
Jag gör som jag brukar göra, och du gör som du brukar göra.
Men Björngrottan är min. Jag kommer och hälsar på.
Gärna för mig, men det blir en vila att slippa se hans krushuvud varje dag.
Man kan väl få kasta och ha lite nöjsamt?
-Eller hur var det du sa? -Kom! Nu är det bara du och jag.
Du och jag! Hoppla, hoppla!
Aaaaaaeeeaaaa!